.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.nordicbits.org
Kesä 1983.
Riistäjä.
Rakas? Hän tuli!
Jossain pohjois-Italiassa.
Professori Perlman!-Tervetuloa!
Kiitos kutsusta.
Olet suurempi kuin kuvasi.
En saanut mahtumaan itseäni kuvaan kokonaan.
Vaikuttaa itsevarmalta.
Päivää, rouva Perlman.
- Annella. - Oliver.
Hauska tavata. Kiitos kutsusta.
Missä Elio on?
Menen alas.
Elio?
- Lienet uupunut. - Mikä paljasti?
Auta Oliveria viemään tavarat huoneeseensa.
Tuliko hän jo?
Ehdottomasti! Jokainen näistä.
Elio, Oliver. Oliver, Elio.
- Terve. - Hauska tavata. Elio.
- Lienet uupunut. - Hiukkasen.
Tule, tule.
- Saanko tuoda tavarat huoneeseesi? - Toki.
Huoneeseeniko?
Mene perässä.
- Olet oikein tervetullut. - Niin.
Kotimme on kotisi.
Lähdetkö?
- Päivää. - Hei.
Hauska tavata.
Huoneeni on nyt huoneesi.
Olen naapurissa.
Joudumme jakamaan kylpyhuoneen.
Se on ainoa reittini ulos.
Meitä pyydetään päivälliselle.
Oi, anteeksi.
Meidät pyydettiin syömään.
Aivan...
Taidan jättää väliin.
Keksisitkö jonkun tekosyyn minulle?
Kiitti.
Tämä on siis vanha huoneesi?
Kiitos.
Nähdään.
Minä hoidan piirakan.
Mikä näky!
- Huomenta, professori. - Kuolleista herännyt!
- Nukuinko niin kauan? - Siltä tuntui. Miten voit?
Levänneeltä nyt, kiitos.
Hienoa. Maistuisiko espresso?
Mainiosti, kiitos paljon.
Näyttää upealta! En kai vienyt paikkaanne?
Ei haittaa, istu vain.
Joko toivuit matkasta?
- Kyllä, loistavasti. Kiitos. - Hyvä.
- Voisin näyttää paikkoja. - Se olisi mukavaa.
Onko kaupungissa pankkia? Haluaisin avata tilin.
Antakaa minun.
Anteeksi.
Sitä sattuu paremmissakin piireissä.
Kellään asukkaistamme ei ole ollut tiliä täällä.
Eikö?
Veisinkö hänet Montodineen?
Se on kai suljettu kesälomien ajaksi.
- Kokeilkaa Cremaa. - Cremaa?
Kiitos.
Teidän hedelmätarhanneko?
Annellan puita.
Persikoita, kirsikoita, aprikooseja...
Granaattiomenoita. "Melograno".
Ota toinenkin muna.
Täytyykö?
Ei, ei.
Tunnen itseni. Ottaisin kolmannenkin,
sitten neljännen ja pullistuisin.
- Herkullista. - Kultaseni?
Kiitos.
Annanko hänelle Anchisen pyörän?
Mitä täällä yleensä tehdään?
Odotetaan kesän päättymistä.
Entäs talvella? Odotatteko kesää?
Käymme täällä vain jouluna ja muilla lomilla.
- Luulin juutalaisiksi. - Pääsiäisenäkin.
Mutta myös amerikkalaisia,
italialaisia, ranskalaisia.
Aika epätavallinen yhdistelmä.
Täällä ei näy juutalaisia, paitsi me.
Olen pikkukaupungista New Englannissa.
Juutalainen erottuu sielläkin.
Mitä sinä puuhaat täällä?
Luen kirjoja. Sovitan musiikkia. Uin joessa.
Biletän iltaisin. Sellaista.
Kuulostaa hauskalta.
Selvä, kiitos avusta.
Anteeksi vain.
Eipä mitään.
Nähdään myöhemmin.
Mitäs tuossa on?
Kaiken pitäisi olla...
Mikä se on?
Nämä ovat näiden arkeologisen osaston...
- Nämäkö ovat arkeologiaa? - Kyllä vain.
Loppujen pitäisi olla historiaa.
- Aprikoosimehua? - Sopii!
- Tässä. - Kiitos.
Ota itse, kulta.
Kiitos.
Sopii ottaa lisää.
Sana "aprikoosi" tulee arabiasta.
Kuten sanat-
algebra, alkemia, alkoholi.
Juontuu arabisubstantiivista al-artikkeleineen.
Italian albicocca-sanan alkuperä-
on al-barquq.
Erikoista, että Israelissa ja arabimaissa-
hedelmällä on täysin eri nimitys: Mishmish.
Joudun ehkä olemaan eri mieltä, professori.
Puhun nyt etymologiaa, koettakaa kestää.
Totta, että useimmat latinan sanat-
juontuvat kreikasta.
Aprikoosin kanssa matka on hiukan mutkikkaampi.
Kuinka niin?
Tässä kreikka juontuu latinasta.
Latinan sana on praecoquum.
Tarkoittaen esikypsennystä, esikypsää.
Joista juontuivat varhaiskypsä tai ennenaikainen.
Bysanttilaiset lainasivat sitten praecoxia,
josta tuli prekokkia,
josta sitten tuli berikokki,
josta arabit saivat al-barquqin.
Filologian perusteet.
Täysi kymppi!
Hän tekee saman joka vuosi.
On juoman aika. Mennään tänne.
- Hei, Romano. - Hei, Oliver.
- Miten menee? - Oikein hyvin.
Hei, pojat!
Kaikki hyvin?
Kaikki hyvin.
- Voitteko aloittaa? - Toki.
Käy istumaan.
Kiitos, kiitos.
Tervehdys, herrat.
Miten tiedät tämän paikan?
Anna mennä, Chiara!
Hän on viimevuotista tyyppiä parempi.
Muistatko?
Anna mennä!
Paljon parempi. Hyvä kroppa.
Elio, vettä!
Loistava ajoitus.
Mikä hätänä? Sattuiko?
- Osuiko hermoon? - Ei hätää.
Pidä tätä.
Luota minuun. Olen melkein lääkäri.
Tules takaisin. Siinä on ongelmasi.
Pingotat liikaa. Rentoudu.
Olen rento.
Marzia, tule vähän tänne.
Tue minua tässä.
Tunnetko? Liian tiukka, eikö?
- Saisi rentoutua. - Oliver!
Nähdään!
Saisit olla rennompi.
Oletteko valmiit?
Hei. Marcella-täti ja muut tulevat illalliselle.
Jääkö Oliver tänne vai menee ulos?
En tiedä.
Mikä filmitähti!
Niin, nuo amerikkalaiset...
Pirskahtelevaa!
Hän on myöhässä.
Eikö hän mielestänne...
ole epäkohtelias kun sanoo "nähdään"?
Pöyhkeä.
Ei hän mielestäni ole pöyhkeä.
Näin hän hyvästelee meidät, kun sen aika tulee.
Sanoo... "Nähdään".
Mutta saamme kestää häntä kuusi pitkää viikkoa.
Hän taitaa olla ujo.
Opit pitämään hänestä.
Jospa opin vihaamaan?
Et, pikkuiseni.
- Vie hänen lautasensa pois. - Hyvä on.
Kultaseni?
Elio, soita jotain.
En halua.
Mikset?
Koska en halua.
Mikset mene Moscazzanoon muiden kanssa?
Koska en halua.
Pilaat kaikkien ilon.
Soita hyvin, kultaseni.
- Hei. - Hei.
- Mitä teet? - Luen.
Mikset ole muiden kanssa joella?
- Minulla on allergia. - Samoin.
Ehkä sama.
Mitä jos mentäisiin uimaan?
Nytkö?
Niin. Tule, mennään!
Pitääkö mennä nyt heti?
Vaihdan uikkarit.
Nähdään alhaalla.
Nähdään alhaalla!
Elio, mitä teet?
Luen nuottejani.
Etpäs.
- Ajattelen sitten. - Niinkö?
Mitä?
Henkilökohtaista.
- Etkö aio kertoa? - En aio.
Hän ei kerro, mitä ajattelee.
Hengailen sitten äitisi kanssa.
Lisää aprikooseja.
Hyvä poika. Luojan kiitos, että autat.
Kuulostaa kivalta.
Luulin, ettet tykkää.
Soita se vielä.
Tule perässä.
Kuulostaa erilaiselta. Muutitko sitä?
Muutin vähän.
Miksi?
Soitin kuten Liszt olisi soittanut-
Bachin versiota.
Soita se uudestaan.
- Mikä? - Se mitä soitit ulkona.
Ai se mitä soitin ulkona?
Pyydän.
- Muutit sitä taas. - Muutin vähän.
Mutta miksi?
Soitin kuten Busoni olisi soittanut-
Lisztin version.
Mitä vikaa siinä on, miten Bach olisi soittanut?
Bach ei säveltänyt kitaralle.
- Ehkei edes koko kappaletta. - Anteeksi kysymys!
Nuorta Bachia.
Hän omisti sen veljelleen.
Oli liian ANKARAA luulla hänen vihaavan Bachia.
Luulin ettei hän pidä MINUSTA.
Hei, professori.
Tervehdys!
- Käy istumaan. - Tarvitsen apua.
Ihan rehellisesti.
Miten huono se on?
Oivalluksesi ovat vakuuttavia, mutta...
- Olitko joella? - Olin.
Mafalda!
Eikö olekin kaunis?
Elio!
Nukutko?
Nukuin.
Kuuntele tätä pötyä. Sano mielipiteesi.
- Odota. - Mitä?
En kuule.
"Muinaiskreikkalaisille, Heideggerin mukaan,"
tämä piilevyys on olennaista asioille,
ei ainoastaan suhteessa itseensä,
vaan myös muuhun olevaiseen.
Toisin sanoen he eivät selitä piilevyyttä vain-
"olevaisuuksien suhteina ihmisiin."
Oliko siinä sinusta mitään järkeä?
Minusta ei ollut.
Ei varmaan isästäsikään.
Ehkä oli kirjoittaessasi sen.
Ystävällisintä, mitä olen kuullut kuukausiin.
Ystävällistä?
Niin, ystävällistä.
Tule tänne.
Mitä tuolla tapahtuu?
Yrittääkö hän iskeä Chiaraa?
Elio, onnistuiko se jo?
En tiedä.
Olisi kiva olla hänen kengissään.
Entäs Chiaran kengissä?
Chiara haluaa häntä, vai mitä?
Tuletko?
Tulen myöhemmin.
Oletko kanssani, koska olet vihainen Chiaralle?
Miksi olisin vihainen Chiaralle?
Hänen takiaan.
Kenen takia?
Oliverin.
Käänny.
Nähdäänkö täällä huomisiltana?
Odota minua!
Tule.
Melkein rakastelimme illalla.
Marzia ja minä.
Miksi ette?
En tiedä.
Parempi yrittää ja epäonnistua.
Olisi vain pitänyt uskaltaa koskettaa.
Hän olisi myöntynyt.
Yritä uudestaan myöhemmin.
Yritä mitä myöhemmin?
Kuulin Sirmionen väeltä, että löysivät jotain.
Loistavaa!
Menen sinne tänään. Haluatko mukaan?
Mielelläni, kiitos.
- Haista tätä. - Voinko minäkin tulla?
Sillä ehdolla, että pysyt hiljaa.
Hiljaa mielipiteistään,
vai siitä miten ihmeellisen jutun kaivoit esiin?
Mitään ei ole kaivettu.
Mutta on nostettu vedestä.
Mitä teet?
Menen Gardajärvelle isäni kanssa.
Hän haluaa näyttää Oliverille, missä naaraa.
Kerrotko, että kävin?
Hän auttelee isää sisällä.
Olit upea illalla, tanssilattialla.
- Hän tanssii hyvin. - Niin tanssii.
Ja on hyvännäköinen.
- Haluatko meidät yhteen? - En.
Tule sisään.
Isä istuu aina edessä Anchisen kanssa, navigoi.
Hän tuntuu pitävän sinusta paljon.
Hän on kauniimpi kuin viime vuonna.
Näin hänet kerran alasti yöuinnilla.
Upea kroppa.
Yritätkö saada pitämään hänestä?
Mitä se haittaisi?
Ei mitään. Haluaisin vain hoitaa ne asiat itse.
Minä ajan tänään.
Mutta älä leiki hyvää isäntää.
Ota iltapäivä vapaata, Anchise.
Mikä meininki, pojat?
Oliver, tule.
Istu eteen. Luet karttaa.
Mitä? Mitä?
- Tohtori Rosberg. - Tervetuloa.
Sinäkin.
Hän on kasvanut. Tässä Oliver.
Hei!
Sammy, tule!
Aselepo?
Hei, pojat!
Laiva upposi 1827-
matkalla Isola de Gardalle.
Juorun mukaan patsas oli kreivi Lechin lahja-
rakastajalleen,
kontra-altto Adelaide Malanottelle.
On neljä tunnettua sarjaa-
Praxitelen alkuperäisten mukaan.
Tämä kaveri on numero kolme.
Keisari Hadrianuksella oli pari, mutta-
yksi porvarillisempi Farnesen paavi sulatti ne-
ja antoi valaa erityisen uhkeaksi Venukseksi.
Kuka haluaa uimaan ennen paluuta?
Olemme ammattilaisia.
Oma patsaani olisi kaiketi...
Elio!
Oliver!
- Minun pitää mennä. - Hei!
Hyvänen aika!
Menetkö sinäkin?
En, pitäisi työskennellä kirjan parissa.
Älähän nyt. Juhlitaanko päivää lasillisella?
- Ehkä yhdellä. - Hienoa!
Marzia?
"Herakleitos, Kosmiset katkelmat."
Joen virtaus ei tarkoita, että kaikki muuttuu,
niin ettemme voi kohdata niitä kahdesti,
vaan että jotkin asiat pysyvät samana-
vain muuttumalla.
HERAKLEITOS, KOSMISET KATKELMAT
Anteeksi, Elio. Toin puhtaita vaatteita.
Jätä ovi auki.
- Kiitos. - Ole hyvä.
Oletko nähnyt Heptaméroniani?
Mafalda!
Se on saksaksi!
Selvä.
En muista mihin jäimme, mutta pitänette tästä.
Tule tänne, kultaseni.
Minä käännän.
"Komea nuori ritari on-"
hulluna rakkaudesta prinsessaan.
Tämäkin rakastaa häntä,
mutta ei tunnu olevan täysin tietoinen siitä.
Huolimatta ystävyydestä, Freundschaft...
joka kukoistaa heidän välillään, tai-
kenties juuri sen ystävyyden takia,
nuori ritari tuntee olevansa niin...
Hm, gedemütigt...
niin nöyryytetty ja sanaton,
että on täysin kyvytön ilmaisemaan rakkauttaan.
Kunnes kerran hän kysyy prinsessalta suoraan...
"'Onko parempi puhua kuin kuolla?'"
Minä en rohkenisi kysyä sellaista kysymystä.
Epäilen.
Hei, Elly-Belly...
Tiedäthän, että voit aina puhua meille?
Äitini lukee 1500-luvun ranskalaista rakkaustarinaa.
Luki sitä isälle ja minulle, kun sähköt menivät.
Ritarista, joka ei tiedä puhuako vai kuolla?
Niin.
Puhuuko vai ei?
Parempi puhua, hän sanoi.
Mutta hän on varuillaan.
Aistii ansan jossain.
Puhuuko hän siis?
Ei.
Hän kiertelee.
Tietysti.
Hän on ranskalainen.
Minun pitää hakea tavaraa kaupungista.
Voin mennä. En tee mitään tänään.
Mennäänkö yhdessä?
Nytkö?
Niin.
Nyt.
Paitsi jos sinulla on tärkeämpää tekemistä.
Saanko laittaa tämän reppuusi?
Laita vain.
Suoristin vanteet ja pumppasin kumit.
Loistavaa, kiitos.
Ei kestä.
Minä kaaduin...
Olin tulossa kotiin, sain pahoja naarmuja.
Anchise halusi laittaa siihen jotain noitalientä.
Se taisi auttaa.
Pidätkö pystyssä hetken?
- Haluatko yhden? - Joo.
Ei hassumpaa.
Ei yhtään hassumpaa.
Luulin, ettet polta.
En poltakaan.
- Toisesta maailmansodasta? - Ei, vaan ensimmäisestä.
Pitäisi olla 80 tunteakseen heistä ketään.
En ole kuullut Piaven taistelusta.
Se oli I maailmansodan pahimpia taisteluja.
170000 kaatunutta.
Onko mitään, mitä et tiedä?
En tiedä mitään, Oliver.
Ainakin enemmän kuin muut täällä.
Tiedän niin vähän tärkeistä asioista.
Mistä tärkeistä asioista?
Tiedät, mistä.
Miksi kerroit tuon?
Arvelin, että sinun pitäisi tietää.
Arvelit, että minun pitäisi tietää?
Koska halusin sinun tietävän?
Koska halusin sinun tietävän.
Koska halusin sinun tietävän...
Koska halusin sinun tietävän.
Koska voin sanoa tämän vain sinulle.
Sanotko, mitä luulen sinun sanovan?
Älä mene minnekään. Pysy tässä.
Tiedät, etten mene minnekään.
Sekoittivat kaikki sivuni.
Joudun kirjoittamaan uudestaan.
En voi tehdä mitään nyt,
menetän kokonaisen päivän.
Hemmetti!
En olisi saanut sanoa mitään.
Leiki, ettet sanonut.
Ollaanko siis puheväleissä, mutta ei oikeastaan?
Emme voi puhua sellaisista asioista.
Emme vain voi.
Hei.
Mentiin, amerikkalainen!
- Valmiina? - Nyt!
Hyvin pitkälti.
- Janottaako? - Janottaa.
- Päivää, rouva. - Päivää.
Anteeksi.
Saisinko pyytää lasin vettä?
Il Duce!
"Italian kansa!"
Se on Italiaa.
- Kiitos. - Ole hyvä.
Tule!
Tämä on paikkani.
Ihan minun.
Tulen tänne lukemaan.
Olen lukenut todella monta kirjaa täällä.
Jäätävää vettä!
Lähde on vuorilla.
Bergamon Alpit.
Vesi tulee suoraan sieltä.
Pidän tavastasi sanoa asioita.
En tosin tajua, miksi vähättelet itseäsi.
Sinä siis et, ilmeisesti.
Pelkäätkö noin paljon, mitä ajattelen?
Teet asiat vaikeiksi minulle.
Rakastan tätä, Oliver.
Mitä?
Kaikkea.
Meitäkö tarkoitat?
Ei hullumpaa.
Onko parempi nyt?
Ei, ei, ei...
- Pitäisi lähteä. - Miksi?
Tunnen itseni. Ja olemme olleet kunnolla.
Emme ole tehneet mitään hävettävää, se on hyvä.
Haluan olla kunnollinen.
Loukkaanko sinua?
Älä.
Tämä alkaa kai tulehtua.
Käydään apteekissa palatessa.
Erinomainen ajatus.
Saimme Bettino Craxin hallituksen...
Koska me vain puhumme ja puhumme.
Anna minun puhua.
Viisi puoluetta vain tappelee.
Polta ja ole hiljaa! Anna heidän puhua...
Haluaisin kuulla heitäkin.
Annella, miten on? Viiden puolueen hallitus!
Se on historiallinen kompromissi.
Älä sano noin. Kompromissit ovat traagisia.
Olet muuttunut perittyäsi tämän paikan.
Miten se tähän liittyy?
Mitä tarkoitat?
Olet hullu, kultaseni.
Olet ääliö!
- Hän on oikeassa. - Et sano mitään hänelle.
Sano jotain.
Olet alistunut.
Puhutaanko Buñuelin kuolemasta?
Buñuel oli nero.
- Tunnetko? - Elokuva ei ole vastaus.
Elokuva on todellisuuden peili-
ja suodatin.
Ne lähettävät Vapauden aavetta keskeytyksin...
Kaikki rakastavat Buñuelia!
Kysytään häneltä.
Hän ei tiedä mitään Italiasta!
Sano jotain. Kerro vaikutelmasi.
Onko vaikutelmaa?
Kultaseni, hän on amerikkalainen.
Se ei tarkoita tyhmää!
Lopeta.
En päästä poliitikkoja helpolla.
Hän ei sanonut niin.
Tulen hulluksi.
Mikä hätänä?
Ei hätää. Noin käy jatkuvasti.
- Mafalda, jäätä? - Jääkaapissa.
Sinä totut ihan kaikkeen.
Etkö tajua, että sekoitat kaiken?
Mitä tarkoitat?
Ei ole enää politiikkaa. Hänkin lähti.
Elio?
Elio.
Oletko kunnossa?
Istu hetkeksi.
Jos vaadit.
- Eihän se ollut syytäni? - Ei.
Olen yhtä sotkua.
Keittiön pöytä ainakin on.
Au! Missä opit tekemään noin?
Mummini teki meille näin kun olimme sairaita.
Usko pois, se auttaa.
Minulla oli tällainen.
- Oli? - Niin.
Mikset koskaan käytä sitä?
Äitini mukaan olemme tahdikkaita juutalaisia.
No jaa...
Se kai toimii äitisi kohdalla.
Hassu noita.
Tapat minut jos teet noin!
Toivottavasti en.
Hei! Oletko lähdössä?
Missä Elio on?
Sisällä. Lepäilee nenäverenvuodon jälkeen.
- Niinkö? - Niin.
- Palaan ihan kohta. - Heippa!
Älä mene minnekään.
Oletko kunnossa?
Mennäänkö ulos?
En tiedä voinko. Äiti huolestuisi.
- Niinkö? - Hän on rasittava.
Missä Oliver on?
Älä minulta kysy!
Missä Oliver on?
Eikö mennyt ulos?
Maistuisiko pirtelö?
Ei kiitos. Kohta on päivällinen.
Selvä.
Menen ulos illalla.
- Älä huolestuta. - Mitä tarkoitat?
Tämä ei ole hyvä juttu.
- Tehköön mitä haluaa. - Selvä.
Miksi hän hössöttää? Olen 17.
On huolissaan sinusta.
Sinä pidät hänestä, vai mitä? Oliverista.
Kaikki pitävät Oliverista.
Hänkin taitaa pitää sinusta.
Enemmän kuin sinä.
Sekö on vaikutelmasi?
- Ei, hän kertoi. - Milloin?
Jokin aika sitten.
Mafalda, tiedätkö missä Oliver on?
Ei aavistustakaan.
Petturi.
Petturi!
Tämä on Craxi. Piirrän Craxin keskustan...
- Hei. - Hei.
Minä tässä. Onko se Marzia?
Tietysti! Etkö tunne?
Anteeksi.
Minulleko?
Kiitos.
Luetko todella niin paljon?
Minäkin rakastan lukemista, mutten kerro sitä.
Mikset?
En tiedä.
Minusta-
lukevat ihmiset ovat tavallaan...
salaperäisiä.
He salaavat todellisen minänsä.
Salaatko sinä todellisen minäsi?
En, en sinun kanssasi.
Et minun kanssani?
No, ehkä vähän.
Mitä tarkoitat?
Tiedät tasan mitä tarkoitan.
Miksi sanot noin?
Ai miksi?
Koska...
luulen, että...
tulet satuttamaan minua,
enkä halua tulla satutetuksi.
Olet niin kova.
Odota.
Suutele minua.
- Tuntuuko hyvältä? - Tuntuu.
Valehteletko?
- Voi vittu, anteeksi. - Ei se mitään.
Oletko vihainen? Oletko?
Mikä on niin hauskaa? Miksi naurat?
Anna mun olla.
Tuntui helvetin hyvältä.
Älä välttele minua.
Se raastaa. En kestä, jos vihaat minua.
Hiljaisuutesi tappaa. Mieluummin kuolisin.
Olen nössö.
Meni överiksi.
En kestä hiljaisuutta.
Haluan puhua sinulle.
Oliko jollain hyvä ilta eilen?
Ei oikeastaan.
Olet sitten varmaan väsynyt.
Vai pelasitko sinäkin pokeria?
En pelaa pokeria.
Useita satoja väridioja nyrkkeilijästämme-
ja samanlaisia tuli eilen Berliinistä.
Pitäisi alkaa luetteloida niitä.
Siinä mennee lounaaseen asti.
Selvä.
Kauniita, eivätkö olekin?
Kaikki niin uskomattoman aistillisia.
Hellenistisempiä kuin 400-luvun ateenalaiset.
Niissä lienee vaikutteita Praksiteleelta.
Antiikin suurimmalta kuvanveistäjältä.
Aikuistu. Nähdään keskiyöllä.
Aikuistu.
Nähdään keskiyöllä.
Kiinteät lihakset. Katso esimerkiksi vatsaa.
Ei yhtään kulmikasta kehoa, kaikki kaarevia.
Jopa mahdottoman kaarevia-
ja niin välinpitämättömiä.
Näin ollen iättömän moniselitteisiä.
Kuin haastaisivat himoitsemaan niitä.
Muista, että Isaac ja Mounir tulevat syömään.
- Tunnetaan myös Sonnyna ja Cherinä. - Selvä.
Laita heiltä saatu synttärilahjapaita.
En.
- He toivat sen Miamista! - Se on liian iso.
- Ilahduttaisit. - Näyttää tyhmältä.
Jos Oliverin mielestä näytän variksenpelätiltä,
en laita sitä.
Oliver?
Mitä kello on?
Kaksi.
- No... nähdään. - Nähdään.
Mafalda.
En ole täällä päivällisellä.
Selvä, Oliver-herra.
Hei, Mafalda.
Marzia.
Minne mennään?
Näet sitten.
Selvä.
Lopeta!
- Hei, ystäväiseni. - Hei!
- Siitä on aikaa. - Niin on.
- .Miten voit? - Olet kasvanut.
- Mitä kuuluu? Kiva nähdä. - Hyvää.
- Muistatko Marzian viime vuodesta? - Kyllä.
Päivää.
- Muistatko Isaacin? - Tyttö Pariisista?
Hauska nähdä.
Jäätkö syömään illaksi?
En, täytyy mennä.
- Oletko varma? - Olen.
- Mukavaa iltaa. - Kiitos.
Näkemiin.
Tämä tässä...
on se posliiniesine, jonka lähetitte meille.
Näyttää ihanalta.
Tule, Mounir. Tule, tule!
En voi laittaa sitä enää, näyttäisi falskilta.
Isä, se näyttäisi falskilta.
Ei huonoa käytöstä tänä iltana. Ei naurua!
Kun pyydän soittamaan, soitat!
Noin vanhana pitää ottaa ihmiset itsenään.
Mitä vikaa heissä on? Mitä vikaa?
Sanot Sonnyksi ja Cheriksi...
- Äiti sanoo. - Ja otat vastaan lahjoja heiltä.
Se antaa huonon vaikutelman vain sinusta.
Johtuuko homoudesta vai naurettavuudesta?
Jos sinulla on Mounirin taloustieto siinä iässä-
olet todellakin viisas mies.
Ja... ja kunniaksi minulle.
Ja nyt, pue tämä päällesi.
- Paljon rakastavaisia kentällä! - Enpä usko.
Nämä ovat uskomattomia...
Valitan, pitää mennä nukkumaan. Väsyttää.
Kiitos.
Elio. Elio.
- Kiitos. - Hyvää yötä.
Hyvää yötä.
Tunnenko sinut?
- He eivät selviä. - Kyllä selviävät.
Olen iloinen, että tulit.
Hermostuttaa.
Olet sisustanut hienosti.
Mukavaa.
Otan sen.
Kaikki hyvin?
Minä kunnossa.
- Saanko suudella? - Mielellään.
Mitä sinä teet?
En mitään.
Tuletko onnelliseksi tästä?
Eihän nenäsi vuoda verta päälleni?
Ei nenäni...
Pois, pois, pois!
Ota se pois.
Tai minä otan.
Oliver...
Kutsu minua nimelläsi,
niin kutsun sinua omallani.
Elio.
Oliver.
Elio.
Oliver.
Elio.
Pidimmekö ääntä?
Ei huolta.
Ihan tosi... Mafalda etsii aina merkkejä.
Ei kyllä löydä mitään.
Pidit tuota paitaa ekana päivänä täällä.
Annatko sen minulle lähtiessäsi?
Mennään uimaan.
Kannatko minulle kaunaa eilisillasta?
En.
Elio.
Tule tänne.
Riisu umahoususi.
Lupaavaa. Olet kovana taas.
Hyvä.
Professori, kiitos muistutuksesta.
Haen ne paperit tänään kaupungista.
Ehkä iltapäivällä olisi hyvä hetki...
Nähdään.
Katsotaan ne myöhemmin, ennen lähtöäsi.
- Selvä. Joten... nähdään! - Nähdään.
Oliver.
Enkö kyllästytä vielä?
Et. Kaipasin vain seuraasi.
Minä... tästä lähden.
Tiedätkö miten onnellinen olen siitä, että makasimme yhdessä?
En tiedä.
Et tietenkään tiedä.
En halua sinun katuvan mitään.
En kestä ajatusta, että olen sekoittanut pääsi.
- En halua kummankaan kärsivän tästä. - Ei, en...
aio kertoa kellekään.
Et joudu vaikeuksiin.
En tarkoittanut sitä.
Oletko iloinen tulostani?
Suutelisin sinua, jos voisin.
Ajat muuttuvat.
Onneksi meillä oli partisaanit.
Niin, mutta ajat ovat muuttuneet.
Mitä ajattelet Bettinosta?
- En pidä hänestä. - Minä pidän.
Olen tyytyväinen tilanteeseen.
Todella tyytyväinen.
En tiedä, katsotaan nyt.
Mitäs me siitä.
- Mitä voimme? - He laativat säännöt.
- Niin tekevät. - Katsotaan nyt.
Pasquina!
Päivää.
Päivää, rouva.
- Tortelli cremaschi? - Niin.
Helvetti!
Mitä sinä teit?
- En mitään. - Etkö?
Ymmärrän...
Siirryit kasvikuntaan. Seuraavaksi mineraalit?
Lienet jo luopunut eläimistä. Olenhan sellainen.
Olen sairas, vai mitä?
Kunpa kaikki olisivat noin sairaita.
- Älä tee noin. - Haluatko nähdä...
- Lopeta. - Haluatko nähdä jotain sairasta?
Älä tee tätä. Hei, älä!
Miksi teet näin minulle?
- Mitä teet? - Lopeta!
- Satutat minua. - Älä siis pane vastaan.
Anteeksi.
Ei se mitään.
En halua, että lähdet!
Olemme hukanneet niin monta päivää.
- Mikset antanut merkkiä? - Minä annoin.
- Et antanut. - Annoin!
Milloin?
Kun pelasimme lentopalloa ja kosketin sinua.
Vain näyttääkseni, että pidin sinusta.
Reaktiosi sai tuntemaan, että ahdistelin sinua.
Anteeksi.
Ei se mitään. Päätin vain pitää etäisyyttä.
En tiedä...
Tulen tänne tuntikausiksi lähes joka ilta.
En tiennyt sitä.
Hassua, minä...
ajattelin että...
- Tiedän, mitä ajattelit! - Lopeta!
"Oliverille...
Eliolta."
Elio?
Katosit kolmeksi päiväksi.
Piti työskennellä.
Niin, mutta katosit täysin.
Niin, minulla vain...
Oli paljon tekemistä.
Olenko minä tyttösi?
Oliver lähtee Bergamoon muutamaksi päiväksi.
Niinkö?
Tutkimustyötä yliopistolla.
Sitten hän lentää kotiin Linatesta.
Entä Elio?
Ehkä heistä voisi olla mukavaa-
lähteä jonnekin pariksi päiväksi?
Mitä mieltä olet?
Olet ollut lempiopiskelijamme. Tule uudestaan.
- Onko tuo totta? - Oliver.
Kiitos paljon, professori.
Voi että!
Tulethan takaisin pian?
Käyn vain pakkaamassa kamat. Muutan tänne!
Tervetuloa!
No niin...
- Kiitos kauheasti. - Ei kestä.
Oliver, Oliver.
- Tule takaisin. - On ollut...
- Tulehan tänne! - Ihmeellistä. Kiitos teille.
No...
- Nähdään, Pearlmanit! - Nähdään!
Nähdään, nähdään!
Pyydä Eliota soittamaan periltä!
Voi ei!
No...
Tule illalliselle.
Tuo Marzia.
Hei sitten.
- Mitä? - Ei mitään.
- Mitä? - Ei mitään!
Oliver!
Elio!
Oliver!
Elio!
Olen aivan maassa.
Ymmärrätkö, olen maassa.
Kuuletko tuon?
Odota, odota!
Ei, ei! Se on täällä! Tule, tule!
Jäät siitä paitsi! Tule!
Hei! Älkää lopettako!
Tämä! Tämä. Te olette...
Jos suotte anteeksi...
Hetkinen vain, pyydän.
Hetki vain!
Näin heidät viime vuonna.
Richard Butler... fantastinen!
Todellako? Mekin näimme niiden konsertin.
Liftasimme Lontooseen.
Mitä hän sanoi?
Otitko passisi?
Mafalda?
Äiti?
Minä tässä.
Kaikki on hyvin. Olen asemalla-
Clusonessa.
Kuule, voitko...
Voitko tulla hakemaan minut?
Miten voit?
Hyvin.
Luin minulle ostamasi kirjan.
Ne runot...
Ne ovat todella kauniita.
Rakastan sitä... Antonia Pozzia.
Olen pahoillani...
että olet surullinen.
Sanon sen, koska halusin sanoa,
etten ole vihainen sinulle.
En yhtään.
Rakastan sinua, Elio.
Pysytäänkö ystävinä?
Koko elämän?
Koko elämän.
Kaipasimme sinua illallisella.
No niin.
Tervetuloa kotiin.
Kiitos.
- Nauttiko Oliver reissusta? - Nautti.
Luulen niin.
Teillä oli mukava ystävyyssuhde.
Niin.
Olet niin fiksu että tiedät miten harvinainen...
miten erityinen suhteenne oli.
Oliver oli Oliver.
"Koska se oli hän."
"Koska se olin minä."
- Oliver voi olla älykäs, mutta... - Ei, ei...
Hän oli enemmän kuin älykäs.
Sillä, mitä teillä oli,
oli kaikki eikä mitään tekemistä-
älykkyyden kanssa.
Hän oli hyvä.
Oli onnekasta löytää toisenne, sillä...
sinäkin olet hyvä.
Hän oli minua parempi.
- Hän sanoisi varmaan samaa sinusta. - Joo!
Hän sanoisi samaa...
Se imartelee teitä molempia.
Kun sitä vähiten odottaa...
luonnolla on ovelia tapoja-
löytää heikoin kohtamme.
Mutta...
muista, että olen tässä.
Tällä hetkellä et ehkä halua tuntea mitään.
Ehkä et koskaan halua tuntea mitään.
Ja...
ehket halua puhua näistä minulle, mutta...
sinä tunsit jotain, ilmiselvästi.
Teillä oli kaunis ystävyyssuhde.
Ehkä enemmän kuin ystävyyssuhde.
Ja minä kadehdin sinua.
Useimmat vanhemmat toivoisivat sen unohtuvan,
poikansa putoavan jaloilleen, mutta...
minä en ole sellainen vanhempi.
Revimme itsestämme niin paljon pois-
toipuaksemme asioista nopeammin,
että olemme vararikossa kolmekymppisenä.
Ja meillä on vähemmän tarjottavaa-
uudelle suhteelle.
Jos turrutat tunteet itsessäsi-
ettet tuntisi mitään...
Mitä haaskausta!
Puhuinko sopimattomasti?
Sitten sanon vielä yhden jutun.
Se puhdistaa ilmaa.
Olen saattanut olla lähellä,
mutten koskaan kokenut samaa kuin te.
Jokin aina...
pidätteli minua,
tai oli esteenä.
Se, miten elät elämäsi, on oma asiasi. Mutta...
muista.
Saamme sydämemme ja kehomme vain kerran.
Ja...
ennen kuin huomaatkaan, sydämesi on loppu.
Ja mitä kehoosi tulee,
tietyssä pisteessä kukaan ei katso sitä.
Lähelle tulemisesta puhumattakaan.
Tällä hetkellä-
tunnet surua.
Tuskaa.
Älä tukahduta sitä,
ja sen mukana tuntemaasi iloa.
Tietääkö äiti?
En usko.
- Kävitkö Gaverinessa? - Kävin.
Perunaohukaisia!
- Saanko? - Hyvää hanukkaa!
Kiitos samoin.
Minä vastaan!
Haloo?
Elio?
Oletko siellä?
- Hei! - Hei.
Miten voit?
Hyvin. Entä sinä?
Hyvin. Vanhempani myös.
Hyvä.
On ikävä sinua.
Samoin minulla sinua.
Kovasti.
Minulla on uutisia.
Uutisia?
Ai menetkö naimisiin?
Olettaisin.
Saatan mennä naimisiin ensi keväänä.
Et sanonut mitään.
Sitä on jahkailtu kolme vuotta.
Ihana uutinen.
Pahastutko?
- Oliver! - Hei!
Kultaseni, milloin palaat?
Kunpa voisinkin.
Olemme juuri miettimässä uutta sinua-
ensi kesäksi.
- Ja hän on nainen! - Kiva juttu.
Minullakin on uutisia. Menin kihloihin.
Ihanaa!
- Onneksi olkoon. - Onnea!
- Onneksi olkoon, Oliver. - Kiitos.
Annamme nyt...
Saat puhua Elion kanssa.
Hyvää hanukkaa!
Hei sitten, kultaseni.
He tietävät meistä.
Niin arvelinkin.
Miten?
Tavasta, jolla isäsi puhui minulle.
Sai tuntemaan, että kuulun perheeseen.
Melkein kuin vävypoikana.
Olet niin onnekas.
Minun isäni olisi kärrännyt minut laitokseen.
Elio.
Elio. Elio. Elio. Elio. Elio. Elio. Elio. Elio.
Oliver.
Minä muistan kaiken.
Elio.
Tekstityksen käännös: Timo Porri